Na stopě vánočního dítěte

na motivy Antoinette Steiner
 (překlad Jakub Keller, úpravy Pavel Pokorný a David Šorm)
 zpracování a úpravy pro modřanskou NŠ Hana Šormová, 2005

Děj se odehrává v nespecifikované době i prostředí.

S49 Bůh se sklonil k nám 1,2,6,7

1.dějství: Návrat tří králů – mágů    

Dítě detektiv: na zemi si hraje s malým dalekohledem
Mami, kdy se vrátí táta?

Matka (u sporáku)
To kdybych já věděla! Bůh ví, kde se loudá! Má pořád hlavu v oblacích, nos nahoru ke hvězdám... No, doufám, že neměli v poušti nějakou nehodu.  Jo, jo, ... tvůj otec. Otec a jeho hvězdy!

Náhlý (hlučný) příchod Baltazara, Melichara a Kašpara (ze strany nebo hlavní uličkou). 

Matka
Tak. A kdepak jsi byl? Máš přesně 347 hodin zpoždění. Už jsem měla starost!

Mág Baltazar
Salome, miláčku, promiň. Představ si, že se srazili dva velbloudi, takže byla objížďka. Tady s kolegy Kašparem a Melicharem jsme se museli vrátit a jít úplně jinudy. Věř mi,…to skutečně nebyla naše chyba. No, ale předtím se stalo něco naprosto neobvyklého. (gestem ruky) Ne-ob-vy-klé-ho!

Dítě detektiv:
	Neobvyklého? Tati, povídej! Řekni mi, co se stalo!
	
Matka
A je to! To bude doba. Raději pojďte ke stolu! Musíte mít po té cestě pořádný hlad! 
Kašpar
 To máte pravdu, paninko! Pěkně mi na té cestě vyhládlo.
Matka (prostírá)
Melichar (nakukuje do hrnce, čmuchá)
 A co že to máme dobrého?
Kašpar: Hmm…to voní!
Baltazar
 Kdepak naše máma…ta ví, co mám rád!
Usedají, jedí 
Dítě detektiv
Tak co, co teda bylo?
Mág Baltazar (vypráví vzrušeně ale pomalu s přestávkami)
 zatím v druhé části jeviště postaven Betlém
rozsvítit
 zde  pantomimicky předvádějí malé děti příběh podle vyprávění – tři mágové stejně oblečení, vesnická žena, pastýř s ovcemi, Josef, Marie s miminkem.

Baltazar	No tak si to představ, synu, jednou večer jsme sledovali hvězdy. A najednou jsem uviděl něco divného, takové silné světlo, které zářilo. Tak říkám: kolego Melichare, Kašpare, pojďte se na to honem podívat. Byli z toho stejně překvapení jako já. A nejzvláštnější bylo, že se to světlo hýbalo, takže (předvádějící hýbou  dalekohledem, hvězda se pohybuje  pomocí světla nebo jí někdo vodí) jsme museli pořád a někam a neustále přestavovat dalekohled.

Melichar
Tak jsme se rozhodli, že to světlo budeme sledovat. Tak jsme šli (pantomimové jdou) šli, šli... A došli jsme k nějaký vesnici, která se jmenovala Betlém. Na tom místě se světlo zastavilo. 

Matka
 Tak přece jezte! Nebo vám to vystydne!

Dítě detektiv
Ale proč se zastavilo....?

Kašpar
O tom jsme neměli ani páru. Ale najednou jsme tam viděli spoustu lidí.
(přichází pastýř s ovcemi, žena z vesnice) Pastýře myslím. A obyčejný lidi. Měli namířeno někam do takové malé stáje. Tak jsme tam šli taky a viděli jsme nějakého muže s ženou, která měla v náručí mimino. Bylo to zvláštní, opravdu zvláštní....

Melichar (napije se)
	Fakt to bylo zvláštní

Baltazar
	Jo zvláštní...

Dítě detektiv (nespokojeně)
	Ale co? Co bylo zvláštní?

Melichar
To světlo. To, co ukázalo na tu ženu a dítě. Všem bylo jasné, že to dítě musí být něčím výjimečné.
Baltazar
  Z nebe jsme slyšeli  krásnou píseň. Jako by se narodil nějaký  král.

Kašpar
Tak jsme si před tím dítětem klekli na kolena a darovali jsme mu všechno, co jsme s sebou měli. 

vánoční píseň – Gloria S 448, Tichá noc  - EZD 655, Kdo na klenou klečí S 148
(po skončení písně světlo nad Betlémem zhasne)

Dítě detektiv
	A potom?
Kašpar
No a potom.... Mysleli jsme, že zpátky půjdeme přes Jeruzalém, že tam nakoupíme v tom supermarketu, a taky, abychom vyprávěli všem a hlavně Herodovi, co jsme viděli. Ale znovu se stalo něco divného. 

Dítě detektiv (hodně netrpělivě)
	… tak povídejte  přece..!

Baltazar
Představ si, udělali jsme si na cestě malou přestávku na svačinu, takový piknik a Kašpar si tam zdřímnul...  Ale najednou něco zamumlal, prudce sebou škubnul a probudil se.

Kašpar
Totiž ve spánku ke mně mluvil Bůh a říkal mi, že se musíme vrátit jinudy.

Matka 
  Opravdu máte dost? Možná se mi to trochu zdrclo..
Baltazar
 k matce: Maminko, je to vy-ni- ka-jí-cí!
Melichar se napije
Dítě detektiv (už se trochu rozčiluje)
	A co to dítě? Jak se vůbec jmenovalo? A kde je teď? Chtěl bych ho vidět!

Baltazar
	To opravdu nevím, nejspíš odešlo někam se svou matkou...
Dítě detektiv
             Já ho chci taky vidět.
 Tati, chci pokračovat, kde ty jsi skončil! Půjdu hledat to dítě,       
             najdu jeho stopy, dozvím se, co se s ním stalo.
  Já ho vypátrám. Kde jsi říkal, že to bylo? V Betlémě? Jdu do Betléma!

Melichar
        Po kom to dítě asi bude, hezkej po  mamince, ale hlavu má po tatínkovi.
Baltazar
Ale to ti povídám, chlapče, počkej ještě pár let, jseš na to  malej, cesty jsou klikatý, lidi různý..
Mágové vrtí hlavou
Dítě detektiv
Kdepak čekat! Chci ho vidět! Půjdu ho hledat, najdu jeho stopy, určitě na něj narazím,
i kdyby mně to mělo trvat celý život!

Maminka (uklízí hrnce)
  Jo, paličatej po tatínkovi…oba jste stejný tuláci…

Dítě detektiv
 (Bere si lupu, zápisník, sherlokovskou čepici, příp. plášť)
 Od této chvíle mi můžete říkat detektive! (podívá se do publika přes lupu).
	
Píseň S 379 Vstaň a hledat pojď tu zem  (2),5, 6

2. dějství:  U hostinského   
Dveře - hospoda
Dítě detektiv klepe a otvírá. Je slyšet křik hospodského.
	Je plno! Už nemáme místo.

Dítě detektiv (klepe znovu a znovu)
Pardóón, neviděli jste tu nějaké zvláštní dítě? Dokonce hvězdy se tu kvůli němu zastavily. Myslím, že to byl určitě král. 

Hostinský (v trochu špinavé zástěře, čepice zmijovka, přichází, ruku plnou půllitrů)
Král? Tady? To určitě - děláš si ze mě legraci? Vypadá to snad jako královský palác? Jonatane, pojď se sem podívat, ale rychle!
 
Jonatan přiběhne
	Ano prosím, otče?

Dítě detektiv
Ale určitě, bylo to před pár týdny. Přišla sem nějaká rodina... už jste neměli žádné místo... tak jste je poslali do chlíva...

Jonatan
Do chlíva? Ále, to bychom přece nikdy . . . no vlastně, ta těhotná. A on ovšem nebyl ani její muž. A pak tady někde porodila. Blázinec! A místo, aby se to ututlalo, tak se to rozkřiklo, nahrnuli se sem nějaký ovčáci, cizáci . . .mudrci. . . a co? Vy jste od novin?

Dítě detektiv
Ale ne, já hledám to dítě – můj otec se s ním setkal . . . bylo kolem toho dítěte zvláštní světlo…  a já bych se chtěl o něm dozvědět víc. 

Hostinský
	Světlo, jo? Tak o tom teda nic nevím. To by ses musel zeptat našeho vola a osla – ty u      
           toho byli. Já měl jiný starosti!

Dítě detektiv
No, tak já vám teda děkuju. 
Budu pokračovat v pátrání. Možná…možná by bylo lepší jít někam blíž k městům, palácům a chrámům, když je to král…	odejde

3. dějství	V Jeruzalémském chrámu
Děti v černých pelerínách sedí v kruhu a zpívají hebrejsky „Evenu Shalom”, někteří v ruce drží rozbalené svitky, čtou a u toho se houpají.Uprostřed sedmiramenný svícen.
Dítě detektiv  nakukuje jakoby oknem, přichází ze strany
Všichni dále zpívají, ztiší…

Anna		(V kruhu, pomalu se zvedá, ohnutá s holí)
Slyš, Izraeli, tuhle velkou novinu! Já, Anna - stařena vám ji řeknu... už jsem sice pomalu na konci svého života, je mi 84 let, a přece: začíná nový život. Svýma očima, které už skoro nic nevidí, jsem mohla spatřit toho, který byl od Boha poslán. Tyhle třesoucí ruce se mohly dotknout Spasitele. 

Natanael		(jeden z těch, kdo sedí v kruhu)
Jo, jo, tohle je naše Anna - stařena. Ona s tím snad nepřestane! Pořád lidem říká, co jí napadne. Chudák prorokyně.

Anna
To dítě se tu objevilo včera se svými rodiči Marií a Josefem. Přišli se s ním poprvé ukázat do chrámu. Já jsem u toho byla. Zrovna jsem se modlila - jako obvykle za to, aby nás Bůh osvobodil. A když jsem viděla, že přišli, hned mi bylo jasné, že to není dítě jako každé jiné. 

Simeon		(najednou vstoupí do kruhu, bílé vlasy, bílá hůl)
Anna mluví pravdu, jako že se Simeon jmenuju. Já jsem také viděl to dítě. Jmenuje se Ježíš. Vím, že on je Spasitel Izraele. Dokonce jsem ho choval v náručí a cítil jsem, jak mě najednou naplnil velikým pokojem a velkou radostí.

Dítě  detektiv
Ježíš, to je on! Ale kde je teď? Chtěl bych ho vidět, když už mám jeho stopy. Simeone, prosím, řekni mi, kde je? 

Simeon
Ty to víš, Anno?...
 
Anna (Anna kroutí hlavou) 
	Jeho rodiče byli odněkud z Galileje.

Dítě detektiv 
Dobrá. Budu hledat dál. Nemůže být daleko. Krom toho... jsem přece detektiv.

Zpěv Evenu Shalom

Za tichého zpěvu detektiv odchází mezi lidmi, ptá se „ Neviděli jste náhodou Ježíše?“, vymění se z hercem, který hraje detektiva ve starším věku. 

4. dějství    Před školou  
Děti vybíhají ze školy, dvě si hází s míčem, holka skáče přes švihadlo, skáčou panáka, kopou s hakisákem.

Detektiv (starší herec) (přeruší děti ve hře – chytne jejich míč a drží jej v ruce)
	Děcka, neznáte nějakého Ježíše?

D1
To víš, že jo. Chodil s náma do školy. Ale moc se nám nezamlouval, byl dost divnej. Kamarádil se s Římanama, Samařanama, povídal si s nemocnejma …. Br, já se nemocnejch štítím.

D2
A maminka mi říkala, že se s cizíma lidma nemáme bavit!

D3
Jo, byl docela hodnej, ale fakt divnej. Fočus s náma skoro nehrál, ale proroky znal i pozpátku a ved takový divný řeči…

D1
	Byl to hroznej náfuka!
D4
Jo, to byl tenhle! Jednou třeba nepřišel do školy a nikdo nevěděl, kde je. Tři dny ho rodiče hledali. A po třech dnech ho našli v chrámu, kde všem vyprávěl o Bohu. Všichni ho tam poslouchali, jak kdyby tomu rozuměl, zato jeho rodiče měli o něj měli takovej strach!

D1
	Řikám, byl divnej…
D2
	Náhodou, mně dával vždycky svačinu! A taky na mě počkal, když jste mi utekli!

D3
A to je snad normální? Vždyť mu je sotva dvanáct jako mně. 

Detektiv
 To už mu je dvanáct? A kde je teď?

Ostatní děti
	To my nevíme…
D1
 a ani nás to nezajímá.. ..dem hrát…

detektiv jim zpátky hodí míč a smutně odchází…jde se sklopenou hlavou, kouká přes lupu na zem.

.
5. dějství    Svatba v Káni  

hudba začne hrát melodii Svatby v Káni, detektiv zbystří a  rozhlíží se…
Sálem přicházejí ženich, nevěsta, dva kamarádi – ti se vedou  kolem ramen a trochu opilecky zpívají začátek  Když Ježíš šel přes tu Judskou zem..
Detektiv (běží jim naproti na kraj podia a volá)
Slyšel jsem dobře? Říkáte Ježíš?
(když k němu dojdou) Vy znáte Ježíše?

Kamarádi
Se ví, že známe! 
K1
Toho teď zná každej!
Nevěsta
	No zas tak dobře ho neznáme. Spíš moje máma se zná s jeho mámou…a tak se dostal na naši svatbu.

K2
	A to byla teda svatba!

Nevěsta (přivine se k ženichovi) To byla, co?

K1	A toho jídla! A pití!

Ženich
No, s tim pitím to málem byl průšvih! Víno  právě v nejlepším došlo, vypadalo to, že z toho bude pěkná ostuda!

Kamarádi
	Ále…nebyla!

Nevěsta 
No, to právě ten Ježíš – nebo spíš ta jeho máma zařídila... Kluci vo tom zrovna zpívali. Hele, zahrajte to ještě!
 
Kamarádi
	(Kroutí se, nechce se jim do toho)
Nevěsta
Nevěstě to přece neodmítneš…
K2	
	Tak začni…
(vezmou kytaru, hrají, zpívají všichni Kázání o svatbě v Káni Galilejské S156 – 1-5)
Detektiv
	No to byl teda úplnej zázrak! (Píše si a říká Ježíš dělá zázraky…)
No, ale proč on to vlastně dělal? Vždyť jste pro něj skoro cizí lidi!

Ženich 
	No právě! To sem se taky divil!

K2
	No, prostě nezkazí žádnou srandu!

Nevěsta
Spíš, že ho ta máma uprosila!

Ženich
Ba ne, on tím myslel ještě něco jinýho. Jako taky něco o Bohu. Já  moc nevim, jak to říct…

K1
Tak ňák trochu to můžete pochopit z tý písničky

(dozpívají píseň sloka 6 – 8)
všichni odejdou, Detektiv zůstává, zapisuje si – zvedne hlavu
Detektiv
 tak honem dál, stop nám přibývá…
(odchází, zatím na scénu rozbitý dům, na střeše zatlouká Áron díru)

6.dějství    Uzdravení  

Detektiv
Pomáhej pámbu, co, opravujete střechu?

Áron
No jo, musím to zase přikrýt…
Detektiv
A neznáte, náhodou, nějakého Ježíše?
Áron
To se ví, že znám! Právě kvůli němu mi tady tu díru ve střeše udělali!
Detektiv
Jak to?
Áron
…ále…(mávne rukou)

Chromý (přichází – nebo spíš tančí, luská prsty, nosítka pod paží. Někdo může tleskat)
Za to můžu vlastně já!
Dnes už to ani nepoznáš, ale já byl ochrnutej, prostě chromej – vůbec jsem nemoh chodit. A  mě spustili na nosítkách tou střechou, protože  Ježíš byl uvnitř a bylo tak narváno! A teď! Vidíš! (položí nosítka) tančí nebo stepuje..(Hudba Evenu shalom – zrychluje)

Hlucho-němá (přijde)
A já, poslouchej: „Tři sta tři a třicet stříbrných stříkaček stříkalo přes tři sta tři a třicet stříbrných střech”  ... to je, co? Já jsem totiž dřív nic neslyšela. Ani hlásek. Ani zpívat ptáčky,  ani zvuk aut. Byla jsem hlucho-němá! A pak přišel ten člověk a odvedl mě někam daleko, vůbec jsem nic nechápala. No a poslouchej... „Tři sta tři a třicet stříbrných stř...... (Detektiv ho přeruší gestem ruky)

Detektiv
No dobrý, to stačí. Tak mi ale řekněte, kde je? Kde ho najdu?

Chromý (pořád tančí)
 Nikde není natrvalo . . . chodí po lidech . . . káže, uzdravuje…

Detektiv (položí batoh, vyndá sešit, píše si a přitom říká)
To jsou stopy, to jsou indicie! Slepý vidí, chromý chodí, hluší slyší…

Aron (volá ze střechy)
A chudým se zvěstuje evangelium!

Detektiv
Cože – a kde?
Aron
No, všude! Třeba v tomhle domě, u jezera nebo  támhle na  hoře!

Detektiv
Na hoře, říkáte? (vezme batoh a odchází) Tak zatím!

7. dějství	Na hoře nebo na břehu moře  

Debora, Izrael a Izák lezou po čtyřech a dávají do ošatek (košíků) zbytky jídla
Detektiv
Co to tu, proboha, lidičky,  děláte?
Debora
Sbíráme drobky, nevidíš?

Detektiv (dívá se lupou)
 A co se tady vlastně stalo?

Izmael
	Přišli jsme sem poslouchat Ježíše. A on mluvil, mluvil  a mluvil!
Debora
Až do večera. Pořád mluvil. A my seděli, poslouchali a najednou už byla skoro tma a my si vzpomněli na hlad.

Izmael 
Měli jsme hroznej hlad!
Debora
	Ale  nikdo neměl nic k jídlu. A to nás tu bylo…
Izmael
No, ňákejch pár tisíc to mohlo bejt…

Debora
Jen náš kluk měl v batůžku pět ječnejch chlebů a dvě rybičky
(V1:A Ježíš tu trošku jídla začal dělit a rozdávat - chleba, ryby, chleba, ryby… a najednou měli všichni dost. A vidíte – tohle ještě zbylo…)
Izák
 Já jsem se rozdělil a všechno to dal Ježíšovi!
Debora
 No, to jsi hodnej kluk! (pohladí ho po vlasech)
Izák
 A on dával všem! Chleba, ryby, chleba, ryby, chleba ryby!!!

Debora (přeruší ho)
No vidíte, a tohle ještě zbylo.
Vemte si, jestli máte chuť! Některý kousky jsou docela velký!  

Detektiv (cpe se, mluví s plnou pusou) 
Díky…no, to musela být ale hostina!. Ale že jste na to jídlo ani nevzpomněli?

Izák
	Já jsem vzpomněl!

Izmael
	No, když on ten Ježíš tak pěkně vyprávěl…

Detektiv
	Vyprávěl? (vyndavá notes) A co říkal?

Debora
	No, on mluvil o všem možným – o stromech, o ovcích, o kupci s perlami…
(začnou se trochu hádat)
Izmael
	Ale říkal to tak, jako by to vlastně bylo o nás!
Debora
	O nás a o Pánu Bohu!
Izmael
A o jeho království – na to jsi zapomněla!
Detektiv
	Tak moment – hezky po pořádku…(zapisuje si)
	Říkali jste, že mluvil o stromech?

Izmael
	No, to jako, že některý ovoce je shnilý a jiný zas-
Debora (skočí mu do řeči)
Ale prosim tě, nemotej to! On to říkal takhle – přesně:
První strom
Každý dobrý strom dává dobré ovoce
Druhý strom
Ale špatný strom dává špatné ovoce
První strom
Dobrý člověk dělá dobré věci
Druhý strom
Zlý člověk zlé věci
Debora
A tím bude oslaven můj Otec, když ponesete hojné ovoce a budete mými učedníky…Tak takhle to říkal…
(Stromy ustoupí dozadu do šera)

Detektiv 
	hmm..  No a co bylo s těma ovcema?
Izák
	Oni se na Ježíše zlobili s kým se kamarádí a s kým se baví!
Debora
Že je vzdělanej, mluví, jak kdyby sám Pán Bůh byl jeho táta a přitom se baví a  navštěvuje všelijaký podivný existence, grázly-

Izmael
	No a to von právě povídal vo tý ovci, jako když se ztratí…
Debora
	Už to zase nějak pleteš – on přesně řek:
Pastýř
	Má-li  někdo z vás sto ovcí a ztratí jednu z nich, což nenechá těch devadesát devět a nejde za tou, která se ztratila, dokud ji nenalezne? 		
	(Najde ovci, dá si ji na ramena)
	A když ji nalezne, svolá přátele a sousedy a řekne jim: radujte se se mnou, protože jsem nalezl ovci, která se mi ztratila!

Debora  
	…a že bude v nebi větší radost nad jedním hříšníkem, který činí pokání než nad těmi, kteří ho nepotřebují…tak to říkal.
	(Pastýř a ovce ustoupí dozadu do šera)
Detektiv
	Jak že to řekl? Kde bude ta radost? V nebi, nebo v jeho království?

Debora
	No, on o těch věcech zas nemluvil tak úplně jasně…

Izmael
	Ale něco vo tom Božím království taky říkal…

Izák
	Že je jako kvásek, co se dává do těsta! (vezme si hrnec s  těstem – nafukovací balonek pod kusem látky, nafoukne, položí hrnec)
Debora
	Stačí ho jen malá špetka, a celé těsto prokvasí!

Izmael
	Ále, copak kvásek! Říkal že:

Kupec s perlou
	Království nebeské je jako když obchodník kupuje krásné perly, objeví jednu drahocennou perlu, jde, prodá všecko, co má a koupí ji

Detektiv
	(píše) tak to máme kvásek, perlu…jsem poněkud zmaten! Musím za ním, aby mi to vysvětlil!
Odchází za scénu – píseň Jsem zde na zemi poutníkem nebo jiná
	
8. dějství 	Vypadá to beznadějně.. 

Detektiv (přidané vousy, brýle v ruce – pak nasadí, pokuřuje fajfku…) (stále beznadějně hledá, v ruce lupu a hledá stopy)
Celý svůj život jsem se snažil najít to královské dítě. Vím, že se jmenuje Ježíš. Vím, že uzdravil několik lidí, vím, co říkal, vím, že jedl s kýmkoli. Mám jeho stopy, ale... To, je nápad. Zkusím dát ještě inzerát do novin, to bude asi poslední možnost, jak jej najít.

(Děti nalepí plakát: „Kdo viděl Ježíše?” „Hledá se Ježíš.” a zpívají 2x refrén písničky Kde, Pane jsi, Svítá 143 – melodii sloky hrají jen nástroje )

9.dějství	To je konec     

Voják Gaius (sedí na židli na jedné straně scény, čte si noviny a najednou se zarazí...)
Podívej – hledá se Ježíš Nazaretský, který byl označován jako židovský král! Kdo poskytne informace vedoucí k jeho nalezení…  
            – to my dobře  víme, ne?    
            
Voják Julius
	(mávne rukou) Jenže žádná odměna z toho pro nás nekouká, vojáku.

Voják Gaius
	Stejně tam zavolám… musí se dozvědět pravdu…to by se nahledal.
	(vezme telefon, vytočí číslo; na druhém konci skleslý hlas detektiva.)

Detektiv (sedí u stolu u telefonu na opačné straně scény)
	Haló?

Voják Gaius (pevným hlasem)
Ave, detector (čte se detektor)! U aparátu Gaius, římský voják! Chci vám podat hlášení. Volám kvůli tomu vašemu inzerátu. Víte, já jsem Ježíše viděl. (opatrně) Ale.. no... jak to říct,… byl odsouzen, mučili ho, pak ho přibili na kříž. Už je po smrti... 

Detektiv (zvedlo ho to ze židle)
Tak on je po smrti. Je mrtvý! 
Takže... (klesá do židle)…to měl můj otec špatnou intuici. Nemohl to být král. Zabili ho a on se neubránil!
	Takže ... Už ho nikdy nebudu moci potkat.
Tak takhle  končí jeho stopy…
 
Kde, Pane jsi – 1 sloka s refrénem, S 143, nebo Zůstaň s námi, Pane S 401

10. dějství	To není konec!     Modřany LÉTA PÁNĚ 2005

Terezka  (sedí vpředu mezi hudebníky. Otevře noviny a nahlas zavolá)
Podívejte se takový divný inzerát. On asi ještě neví, kdo to je Ježíš? Já mu zavolám. 
	(Jde na kraj podia, volá do  mobilu) 
	Haló, volám ohledně vašeho inzerátu!
Detektiv
	Už není potřeba. Už to všechno vím, Ježíš je mrtvý.
(Detektiv práskne s telefonem a hlavu si dá do dlaní)

Terezka
	Ale... 	Musím tam dojít.
(jde k detektivovi)

Detektiv
	A vy jste kdo, dívenko? Kde se tu berete?
Terezka
Já jsem Terezka, bydlím tady nedaleko ve Vraném, chodím do Modřan  do kostela a do nedělní školy.....Co kdybych ti řekla, že Ježíš... no jak to říct…žije? Nemůžeme ho vidět, ale je tu s námi.

Detektiv
	Co to povídáš? Kde že je?

Terezka
	Třeba i tady. My jsme taky jeho stopy.

Malé děti k němu přicházejí a říkají: My jsme jeho stopy!
Všichni herci se staví do půlkruhu kolem D a T
Detektiv
	Stopy, říkáš? To je zvláštní!
Vy všichni tady jste jeho stopy? 
Vy herci? (ukáže na ně rukou, herci pokývají hlavami)
I vy muzikanti?(ukloní se nebo ťukají na nástroje jako potlesk při koncertě)
I ty prcku?
 I ten pán támhle vzadu?
Terezka
Jeho stopy jsou v našich životech!
Detektiv
I v mém životě snad?
Terezka
To se ví, když jsi ho tolik hledal!
Detektiv

Hledal, hledal – stopy jsem našel, ale stejně – chtěl jsem ho potkat, chtěl jsem být s ním!
Terezka
No, a proč ne? Vzpomeň, co říkal o svém království! 

Píseň  S 373Vítězi k poctě zpívejme 1,2,5
Osoby a obsazení:

Dítě – detektiv		
Detektiv ( dospělý)		
Matka				
Baltazar			
Kašpar				
Melichar			

Baltazar	
Kašpar.	
Melichar	

Žena z lidu	
Pastýř		

Ovce	 
Josef		
Marie		
Hostinský			
Jonatan			
Anna				
Natanael			
Simeon			
Další ve scéně1		
2		
3		
4		
Dítě 1				
D2				
D3				
D4				
Ženich				
Nevěsta			
Kamarád1			
Kamarád2			
Áron				
Chromý			
Hlucho – němá		
Debora				
Izmael				
Izák				
Strom1				
Strom 2			
Pastýř				
Ovce			
Kupec				
Voják Gaius			
Voják Julius			
Terezka